Lahtipoika: Tack för skjutsen. (Kiitos kyydistä.)
Vares: Ystäväni, kirjailija Luusalmi, -
ei ollut julkaissut sivuakaan kymmeneen vuoteen.
Eikä se ollut ihme, sillä hänen työmetodinsa koostuivat-
tyhjän näyttöruudun ja tyhjenevien tuoppien tuijottelusta.
Nythän oli kuitenkin saanut valmiiksi teoksen, -
jonka päähenkilö oli työtön ja rahaton yksityisetsivä, -
jolla oli kauhea krapula.
Luusalmi: "Jussi Varekselle, -
ehtymättömälle inspiraation lähteelle, Luusalmi"
Luusalmi: Ole hyvä. - Kiitoksia.
Vares: Vaatimattomana miehenä-
en osannut suhtautua tällaiseen kunnianosoitukseen.
Sinänsä ilta ei poikennut muista.
Paikka oli sama, porukka oli sama.
Minä, Luusalmi ja ystävämme Alanen, tuo potkut saanut pappi.
Hanat auki. Juomat menee kirjailijan piikkiin!
Ruuhio. On Luusalmi saanut ainakin yhden median edustajan paikalle.
Alanen: Lehdistö tykkää ilmaisesta viinasta. Ruuhio: Olin kulmilla.
Ruuhio: Ketä täällä on?
Tässä on aika paljon keikkaa tarjolla, -
mutta totta kai kiinnostaa.
No hyvä.
Moi.
Pistä, Korpela, jotain hyvää ja kallista.
Vares: Taisin tilata sen kalliin viskin liian aikaisin.
Juttu oli vanha ja vaikutti mahdottomalta.
En ihmetellyt äidin epätoivoa.
Asta: Otatko sä tämän jutun selvittääksesi? - En oikein tiedä.
Poliisi ei löytänyt mitään silloin aikanaan. Asta: Just sen takia.
Asta: Mieti ainakin.
Asta: Mä oon kuullut susta kehuja ja -
tää korvaus tulisi olemaan hyvä.
Laila: Hei.
Tässä on mun sisareni Laila.
Sä pääset hänen kyydissään kaupunkiin.
Vares. Jussi Vares. - Laila.
Mä joudun menemään vielä kotiin. Mä toivon todella, että sä otat tän.
Laila: Luuletko, että saat selville jotain, -
mitä poliisi ei ole selvittänyt? Vares: Vaikea sanoa.
Vares: Tää on monimutkainen juttu.
Laila: Haluaisin, että Asta menisi eteenpäin, -
mutta se elää tätä painajaista uudestaan.
Vares: Ei kai se lapsen menettäminen koskaan helppoa ole.
En olekaan tavannut yksityisetsivää koskaan aikaisemmin. Vares: Vai niin.
Ensi vaikutelma ei ole varmaan häävi. - Ei sitä vielä tiedä.
Vares: Mikä tahansa ensi vaikutelma olikin, Laila halusi tavata.
Hotellissa. Yöllä.
Juttu alkoi vaikuttaa mielenkiintoiselta.
Mies: Anna tänne se! Kyypakkaus: Vitun pellet!
Mies: Kuonoon! Kyy: Painu vittuun!
Kyy: Irti siitä!
Saatanan nulkki.
Vares: Riittikö?
Mies: Tuu nyt, vittu!
Kato vittu Jussi.
Ootko sä kondiksessa?
Kaikki on ihan jees.
Kiitos Luusalmen.
Kyy: Vitun veitsiveijarit.
Kyy: Meinas tappaa näiden vitun kapuloiden takia.
Tajuutsä? Oikeesti.
Semmosta se on, semmosta se on.
Pakko saada kamaa, semmosta se on.
Vitun turkulaiset nistit.
Miten sulla menee muuten?
Mä oon kuivilla nyt.
Mies: Kato moi. - Terve.
Oot kuivilla? - Oon, oon. Oon, oon.
Olen, olen. Älä naura, saatana.
Kyy: Viimeksi, kun retkahdin, olin vitun skitsoissa.
Kyy: Tiedätkö, mitä tapahtui?
Kyy: Mun sohvalla istuu puolituttu linnakundi. Näin.
Pää kainalossa.
Kyy: Vitun hyvännäköisen mimmin pää.
Kyy: Mä katon sitä päätä näin ja se pää kattoo takasin.
Mä katon sitä.
Vittu.
Vares: Kaveri oli sekaisin kuin seinäkello.
Mutta hädässä ystävä tunnetaan.
On myös tunnettua, että jos nainen kutsuu miehen hotelliin yöllä, -
kyseessä voi olla vain yksi asia.
Kalja.
Laila: Kato. Mä luulin, että sä et tulekaan.
Vares: Tuli vähän mutkia matkaan.
Laila: Haluatko juotavaa? Vares: Kiitos, tilasin jo.
Mä haluaisin pyytää sulta palvelusta.
Tai tehdä sulle ehdotuksen.
Vai niin.
Minkälaisesta palveluksesta olisi kyse?
Mulla on aika laaja toimiala.
Tapauskohtaisesti.
Mä haluan, että ottaisit tän jutun hoitaaksesi.
Että sellainen palvelus. Laila: Sellainen palvelus.
Vares: Sellainen palvelus oli se palvelus, -
johon huomasin suostuneeni.
Otin jutun, Laila otti hatkat.
Alkoi sataa.
Ilta oli vasta nuori.
Vares: Terve. Anna: Moi.
Vares: Tuu drinksulle. Anna: Ei ehdi. Toiset hommat odottaa.
Vares: Aina ehtii ottaa yhden. Anna: Puoli tuntia aikaa.
Anna: Pitää vaihtaa vaatteet. Vares: Asia selvä.
Anna: Katotaan joku toinen kerta. Vares: Absolutely.
Vares: "Kun yksityisetsivä Juha Korppi-
ottaa jutun selvitettäväkseen, -
päätyvät rosvot telkien taakse ja naiset makuuhuoneeseen. "
Lahti: Vittu!
Sä oot lavalla kahden minuutin päästä. Anna: Mä oon.
Anna: Mua ei vaan huvita viettää -
yhtään ylimääräistä sekuntia tässä räkälässä.
Omistaja: Ei täällä tarvitse olla, jos ei homma kiinnosta.
Kyy!
Lahti: Mitä äijä?
Kyy: Lahtipoika, moro.
Kyy: Pieni maailma. Just oli puhetta susta.
Kenen kanssa? - Ei sun nimeä mainittu.
Kyy: Mä kerroin yhdestä vanhasta huonosta tripistä. Unohda.
Kauanko meinaat olla maisemissa? - En mä tiedä vielä.
Mulla on vähän bisneksiä. Mutta just nyt on niukasti fyrkkaa, -
joten tarjoa yksi bisse.
Mikä ettei.
Lahti: Tsiigaa.
Kyy: Hei älä nyt viitsi.
Lahti: Hei. Mimmi, hei.
Venaa hei. Mä...
Portsari: Lähetään, hamppi, menemään.
Kyy: Kauanko meinaat bunkkaa täällä? Lahti: Turussa vai sun kämpillä?
Täytyy hommata ensin vähän hynää.
Mulla on yksi lypsylehmä linjassa, -
ja ajattelin koijata täällä lypsyajan.
Lahti: Lopeta toi kolina ja tuu ottamaan pienet snagut.
(Kännykkä soi.)
Vares.
No moi, Laila.
Vares: Mennään vaan samaa matkaa, mä perun mun kuskin.
Lukitse ovet. Mennään syömään joskus toiste.
Vares: Älä mee pornosivuille. - Heh heh.
Alanen: Sex.com.
Laila: Mulla tuli jo ikävä sua.
Vastahan me tavattiin.
Laila: Mekin tullaan. - Ketkä me?
Laila: Mä vien sut ensin Malmsteneille ja haen sitten Arton.
Vares: Kuka Arto?
Asta on täynnä toivoa. Mä tapasin sen aamulla.
Se on ihan kuin toinen ihminen. - No hyvä.
Mutta entä jos se toivo onkin turhaa?
Toivo ei oo koskaan turhaa.
Paavo Keinonen: Tuo on taiteilijan nuoruuden kaudelta.
Siinä leikkii kylmä ja lämmin väri keskenään.
Asta: Laila soitti, että ne on ihan just täällä.
Paavo: Mä katan pöydän. Asta: Kiitos, kulta.
Asta: Paavo on jo vuosikausia kerännyt nykytaidetta.
Asta: Olen itse enemmän perinteisen taiteen kannattaja.
Vares: Sama täällä. Mietin, että onko tämä varmasti oikein päin.
Asta: Paavo on niin... Aina etsimässä uusia haasteita ja...
Paavohan ei ole Kertun isä? Asta: Ei.
Vares: Miten ne tuli toimeen keskenään? - Erittäin hyvin.
Kerttu oli hänelle kuin oma tytär. Ne oli tosi läheisiä.
Ja Lailakin oli tosi läheinen.
Asta: Lailallahan ei siis ole omia lapsia. - Ei vai?
Laila: Sen takia he varmaan hemmotteli Kerttua, -
vei ulkomaan reissuille ja sellaista.
Hei. Just kerroin teidän ulkomaan matkoista Kertun kanssa.
Te tunnettekin jo toisenne. Vares: Moi.
Laila: Arto Ronimus, mun mies.
Laila: Filosofian tohtori. - Jussi Vares. Hauska tavata.
Hauskaa.
Laila: Niin, siis Arto otti tän tosi voimakkaasti.
Sähän jäit sairaslomalle, kun Kerttu kuoli. - Et nyt viitsisi...
Sä oot niin herkkä.
Kerttu oli yksi rakkaimmista oppilaistani.
Poikkeuksellinen tunneäly. Mulla oli lomat pitämättä ja...
Paavo: Tämä vuosi on ollut meille kaikille aivan hirvittävää piinaa.
Laila: Tää tapahtuma on myös yhdistänyt meitä.
Ehkä se oli Kertun lahja meille.
Kuka teistä näki Kertun viimeisenä hengissä? Paavo: Se olin minä.
Paavo: Lähdin aamulla töihin. Kerttu jäi syömään aamiaista.
Hän luki kotona tenttiin.
Ei hänellä pitänyt olla mitään erikoista sinä päivänä.
Asta: Ehkä se lähti haukkaamaan happea. Kerttu kävi joskus lenkillä.
Vares: Jäikö häneltä päiväkirjaa? Asta: Se ei pitänyt päiväkirjaa.
Asta: Poliisi otti kalenterin ja tietokoneen, -
mutta niistä ei löytynyt mitään.
Kännykkä on edelleen kateissa.
Mutta sehän saattaisi tarkoittaa sitä, että -
se tekijä on tuttu.
Jos tää tekijä on ottanut sen puhelimen sen takia, -.
että sisällä on tietoja tai viestejä, jotka viittaavat -
johonkin henkilökohtaisempaan suhteeseen.
Intiimiin suhteeseen. Paavo: Mitä?
Asta: Siis anteeksi? Vares: Niin.
Saisinko mä nähdä Kertun huoneen? Asta: Joo. Mä voin näyttää.
Asta: Se on täällä ylhäällä.
Asta: Mennään tännepäin.
Asta: Nää on näitä lapsuuden kuvia.
Vares: Kuka tää toinen tyttö on? - Pirkko. Ne oli parhaita kavereita.
Ihan melkein kuin siskokset. Pirkon koti on tässä ihan vieressä.
Vares: Onko mahdollista nähdä Kertun kuolinpaikka?
Asta: Paavo, voisitko sä? Paavo: Totta kai.
Vares: Kiitos.
Paavo: En halua loukata teitä, -
mutta oletteko te vakavasti otettava ammatinharjoittaja?
Vares: Jos sitä epäilisin, en olisi ottanut tätä duunia.
Paavo: Viimeinen asia, mitä me tarvitsemme, on joku amatööri, -
joka on rahojemme perässä ja repii vanhat haavat auki.
Vares: Mitä sä teet ammatiksesi?
Paavo: Olen Malmstenin telakan pääsuunnittelija.
Paavo: Miten niin? Vares: Mielenkiintoista.
Paavo: Miten se liittyy tähän? Vares: Ei mitenkään.
Vares: Mä nyt vaan satun pitämään laivoista.
Vares: Mitä mä kuvittelin täältä löytäväni?
Kengänjäljen,joka täsmää jonkun näistä Malmsteneistä-
räätälillä teettämään uniikkiin mokkasiiniin?
Mä tarvitsen nyt lisää tietoa Kertusta.
Ja sitähän mä saan epäilemättä vanhalta ystävältäni Ruuhiolta.
Mutta ensin: kaljalle.
Luusalmi: Saatana!
Vares: "Plagiaatti"? Älä nyt tuommoisesta välitä.
Vares: Sun kirja on jo pelastanut yhden ihmishengen. Luusalmi: Häh?
Ilman tätä se puukko olisi mennyt suoraan sydämeen.
Saat uuden kirjan. - En mä tarvi.
Vares: Sillä on tunnearvoa ja nyt sillä on tarinakin.
Luusalmi: Totta. Sä kun oot menossa tapaamaan sitä vitun journalistia -
niin voisitko välittää sille viestin?
Välitä se sillä lailla ystävällisesti ja diplomaattisesti.
Semmoinen että:
Luusalmi: Painu vittuun!
Ei paljon yllätä.
En mä voinut valehdellakaan, kun on lehden maine kyseessä.
Ruuhio: Sua kiinnostaa se Kerttu Malmstenin tapaus vai? - Joo.
Ruuhio: Omaiset pyysi penkomaan? - Omaiset pyysi penkomaan.
Ruuhio: Tässä on nää materiaalit.
Aikamoinen läjä. Onko tässä kaikki?
Ruuhio: Tässä on kaikki, mitä lehdistö voi laillisin keinoin saada.
Ruuhio: Poliisi istuu vielä aika tiukasti todistusaineiston päällä.
Vares: Ollut ihan nätti likka.
Ruuhio: Kerttuhan oli fiksu mimmi. Oli kirjoilla yliopistossakin.
Ruuhio: Palautat kaiken sitten, kun olet valmis. -Totta kai.
Muhun voi kato luottaa.
Vares: "Minuun voi luottaa, sanoi Korppi."
"Nainen tuijotti häntä syvän- sinisillä silmillä,jotka sanoivat:
Ota minut nyt. "
"Ota minut rajusti. "
(Ovikello.)
Vares: Kato.
Oon soittanut sulle, sä et vastaa.
Mulla on ollut paljon duunia. Tuu sisään.
Laila: Asta lähetti sulle tän.
Laila: Kato, sähän teet töitäkin. Vares: Joo, yllätyn joskus itsekin.
Vares: Mikäs tää on? Laila: Viimeinen kuva Kertusta.
Laila: Asta sai poliisilta kopion.
Niiden mielestä se on murhaajan ottama kuva kertakäyttökameralla.
Laila: Astan mielestä toi kuva on kaunis.
Vares: Miksiköhän se murhaaja... Ai saatana...
Laila: No?
Laila: Oho.
Kaveri on vähän jäykkänä. - Siitä just on vähän tiukka.
Laila: Mä oon ihan koulutettu fysioterapeutti.
Onko parempi?
Aika hyvä.
Laila: Arto...
Vares: Kutsuit mua Artoksi. Laila: Ai kutsuin?
Vares: Joo.
Laila: Ai niin...
Oliko tää ihanaa? Vares: Tosi upeeta.
Laila: Tää ei tuu kyllä toistumaan. Vares: Ei niin.
Vares: Tämä ei anna hyvää kuvaa mun ammattietiikasta.
Laila: Tää oli työtapaturma. Vares: Tosi hyvä työtapaturma.
Laila: Mä rakastan Artoa.
On muutama juttu, jota mä en oikein ymmärrä. Liittyy Kerttuun.
Vares: Tai sori. Ei meidän täydy tälla lailla tätä tehdä.
Laila: Kysy vaan. - Miten sä kuulit Kertun kuolemasta?
Laila: Asta soitti mulle Nizzaan.
Mä olin just ostamassa tätä rannekorua Kertulle tuliaisiksi.
Laila: Asta oli tosi rauhallinen ja asiallinen -
ja sanoi, että Kerttu on kuollut.
Olinko mä hyvä pano?
Vares: Täydellinen.
Vares: Otatko sä kahvia?
Lahti: Tuliko koru perille?
Lahti: Ai tuli?
Nyt pitää fyrkan liikahtaa, -
tai kytät rupeaa saamaan ruumiinosia pikapostissa.
Riitta Vuorela?
Niin. Vares: Jussi Vares. Olisi vähän kyseltävää tyttärestänne.
Riitta: Kerttu ja tyttäreni Pirkko olivat kuin paita ja peppu.
Ne leikkivät yhdessä, menivät kouluun yhdessä.
Riitta: Myöhemmin yliopistoon. Aina yhdessä.
Riitta: Sitten Kerttu löytyi kuolleena.
Vares: Kuulin, että Pirkko ei asu Suomessa. Riitta: Ei. Ulkomailla.
Vares: Sepä hienoa.
Riitta: Enpä tiedä. Pikemminkin surullista. Vares: Vai niin.
Riitta: Kaikki alkoi ihan hirveästä riidasta.
Riitta: Löysin sattumalta raskaustestin.
Riitta: Tyttö meni lukkoon, -
eikä suostunut kertomaan, kuka se mies on.
Riitta: Yritin kääntää hänen päätään, -
mutta hän oli päättänyt pitää lapsen.
Riitta: Sitten ilman ennakko- varoitusta tuli tekstiviesti.
Riitta: "Hei äiti. Muutin Kaliforniaan lapsen isän kanssa."
Riitta: Sen jälkeen en ole puhunut hänen kanssaan. Vares: Ollenkaan?
Riitta: Olen kirjoittanut hänelle Facebookissa, mutta ei hän vastaa.
Riitta: Olen luultavasti isoäiti, -
mutta en edes tiedä, onko lapsi tyttö vai poika.
Riitta: Mä en ole koskenut täällä mihinkään.
Vares: Ymmärrän.
Vares: Anteeksi... Astalla oli tää sama kuva.
Riitta: Voit lainata mitä haluat, jos se auttaa sua tutkimuksissa.
Vares: Joo, kiitos.
Vares: Milloin sä näit Pirkon viimeisen kerran?
Riitta: Se oli perjantai, huhtikuussa. Viime vuonna.
Riitta: Huhtikuun ensimmäisellä viikolla perjantaina.
Vares: Milloin sä sait sen lähtöviestin?
Riitta: Seuraavana päivänä. Se oli heti seuraavana päivänä.
Riitta: Tässä olisi näitä Pirkon tavaroita. Vares: Joo, kiitos.
Alanen: Minun mielipiteeni lienee kaikille läsnäolijoille tuttu.
Umpikuja.
Luusalmi: Jotain kiehtovaa perversiota tässä leijuu ilmassa.
Luusalmi: Otetaan esimerkiksi tämä valokuva.
Näen tässä sieluni silmin suuren lesbiaanisen kuolonorgian.
Lopeta, nyt ei puhuta sun kirjoista. Tää on vakavaa.
Luusalmi: Kirjoita vaan saarnojasi. Vares: Anna Luusalmi spekuloi.
Luusalmi: Se on se toinen tyttö. Vares: Pirkko?
Luusalmi: Siinä on sun murhaajasi. - Älä? Mistä sä sen tiedät?
Luusalmi: Tytöt eksyvät karku- matkalla rähjäiseen majataloon, -
jonka sadistinen isäntä ottaa ne orjiksi ja pakottaa ne -
osallistumaan kaikenlaisiin eläimellisiin orgioihin...
Tosi uskottavaa. Alanen: Sä olet sairas, Luusalmi.
Kaikki johtuu Kaikkivaltiaan tahdosta.
Alanen: Hän on julma sadisti, joka vihaa naisia.
Onko tää hyvä?
Ei, se on ihan paska.
Vares: Pirkko ja Kerttu. Kerttu ja Pirkko.
Erottamattomat ystävykset.
Ehkä mä alan ymmärtää toista, jos löydän toisen.
Hei Pirkko.
Haluaisin kysyä muutaman kysymyksen ystävästäsi Kertusta.
Terveisin Jussi Vares.
(Ovikello.)
Lahti: Arvaa kuka.
Lahti: Laita vermettä päälle, lähetään kylille.
Kyy: Sä sait fyrkat? Lahti: En vielä, mutta tulossa on.
Kyy: Mikä toi on? Lahti: Pankkitakuu tulevista fyrkista.
Lahti: Jos meet sorkkimaan sitä, mä tapan sut.
Lahti: Vitsi!
Lahti: Lainaa vähän hynää. Hei, voinko mä käyttää sun kapulaa?
Kyy: Siitä vaan. Lahti: Onko tää prepaid? Loistokasta!
Lahti: Moro. Onko tuttu ääni?
Lahti: Ajattelin just laittaa sulle pikku matkamuiston.
Lahti: Sitten voitaisiin puhua raha-asioista.
Tyttö: Miina!
Tyttö: Isä! Isä!
Vares: Kyy! Kyy: Kato.
Vares: Mitä äijä? Kyy: Ei tässä mitään.
Vares: Onko sulla päivä ohi? - Ei, kun...
mulla on sellanen haiseva paskaläjä alivuokralaisena.
Mun pitää mennä päästämään se sisään -
kun en mä halua antaa sille avaimia.
Kyy: Sotkee paikat ja... Vares: Voimia.
...liikkuu vitun outoihin aikoihin. Vares: Pärjäile.
Vares: Jussi Vares. Soitin aamulla siitä opiskelijarekisteristä.
Virkailija: Ai niin.
Virkailija: Se sukupuolten tasa-arvo -tutkimus. Vares: Just se.
Virkailija: Arkistojen läpikäynti saa mut näkemään punaista.
Suurin osa opettajista on todellakin miehiä.
Virkailija: Keski-ikäisiä, heteroseksuaalisia alfa-uroksia.
Virkailija: Teinitissejä tirkisteleviä limanuljaskoja.
Ja mitä tulee sukupuolten väliseen palkkatasa-arvoon, -
ei ruveta edes keskustelemaan siitä. Vares: Joo, ei ruveta.
Hopi hopi. Miesvirkailija: Ole hyvä.
Kiitos. Näähän järjestyi tosi nopeasti.
Virkailija: Mitä tahansa tasa- arvotutkimuksen hyväksi.
Kiitos. Hyvää päivänjatkoa.
Sitä samaa.
Arto:... mistä päästäänkin tämän päivän aiheeseen...
Arto: Entä sitten vihan suhde mieleen?
Arto: Ihminen haluaa nähdä vihan kohteen itsensä ulkopuolella.
Mutta jos ihminen vihaa toista ihmistä, -
se viha kohdistuu ainakin osittain omaan persoonaan.
Arto: Luonteenpiirre, jota emme omista, ei ärsytä meitä.
Arto: Mitä mieltä olette?
Miesopiskelija: Rodullisessa kontekstissa Hesse on kontradiktio.
Arto: Kuinka niin?
Miesopiskelija: Koska rodullisessa kontekstissa...
Musta se oli hyvä, mutta kriitikkona mun pitää olla kriittinen.
Kaverina kehut, kriitikkona haukut?
Mitä järkeä tossa on? - Niin, ei sitä pidä miettiä.
Vares: Sulla oli jotain uutisia.
Ruuhio: Tää meidän yhteinen ystävä poliisilaitokselta...
Sori, kirjailija, mutta tää on luottamuksellista.
Juodaan sovintomaljat, tai sä voit ottaa huikan sun tuopista, -
ja sitten mä pyydän diplomaattisesti teitä painumaan vittuun.
Ruuhio: Puhutaan Vareksen kanssa bisnestä. - Jumalauta...
Ruuhio: Ymmärrät varmaan. Luusalmi: Vittu...
Vares: Oliko toi tarpeellista? - Pyydän anteeksi myöhemmin.
Ruuhio: Sain tietää laitokselta, että -
uhri on noin 22-vuotias nuori nainen.
Ruuhio: Raaka henkirikos. Pää oli sahattu irti.
Käsi oli leikattu vasta ihan viime aikoina, -
mikä on aika mielenkiintoista.
Mistä se löytyi? Ruuhio: Ruissalon metsästä.
Ruuhio: Mitä mietit?
Ikävä kyllä, mulla ei ole sulle mitään.
Mä oon ihan tyhjän päällä.
Ruuhio: Ei mitään? - Ei mitään.
Muista, että jos tää muuttuu miksikään, -
sä oot mulle palveluksen velkaa. Muista se.
Moi.
No vähän on kiireitä.
Apteekissa.
No tuu hakemaan. Tuun vähän ajan päästä ulos.
Vares: No? Laila: Hyppää sisään.
Vares: Mä luulin, että me ei enää...
Laila: Älä luule yhtään mitään. Hyppää sisään vaan.
Arto oli nähnyt sut tänään yliopistolla. Mitä sä siellä teit?
Ammattiasioita. - Jotka liittyy Artoon, vai?
Sanotaanko näin, että en mä siellä ollut sun aviomiestä etsimässä.
Et siis aio kertoa, mitä meidän välillä tapahtui? - Ootko sä hullu?
En tietääkseni.
Lähdettäisiinkö vähän ajelulle?
Laila: Miten se sun selkä? Vares: Tosi huonona.
Laila: Avioliitosta on hyötyäkin. Tää on Arton.
Vares: Pitäisiköhän mun mennä naimisiin? Laila: Harkitse ainakin.
Mä ajattelin siirtää mun vastaanoton tänne. -Ai jaa.
Hemmotteluhoitoja stressaantuneille ihmisille. Vares: Vai niin.
Laila: Tätä taloa ei juuri kukaan enää käytä.
Laila: Eikö tästä tulisikin mahtava meditaatiohuone? Vares: Joo...
Laila: Tuu vähän tänne.
Käy tähän näin.
Vares: Mitä? - No eikö sulla ole selkä kipeä?
Vares: On. Laila: No käyt siihen niin.
Laila: Okei, sä voit maksaa mulle 60 euroa tunti, jos sä haluat.
Laila: Mutta tällä kertaa: no happy ending.
Sä oot kyllä kireänä kuin viulunkieli. Rentoudu vähän.
Ai saatana. Laila: Rentoudu.
Laila: Noin.
Laila: Mä näin Paavon jonkun naisen kanssa tänään. - So?
Niillä tuntui olevan hauskaa.
Kerttu soitti mulle muutama päivä ennen kuin se kuoli.
Se halusi puhua jotakin niiden perheongelmista.
Meidän piti tavata heti, kun me tullaan Nizzasta.
Miten Kerttu tuli toimeen isäpuolensa kanssa?
Asta sanoi, että Paavo on mustasukkainen Kertun mallintöistä -
ja poikaystävistä.
Kun Kerttu kuoli, Astan mielikuvitus lähti laukkaamaan.
Tarkoitatko sä, että Paavo olisi murhannut tytärpuolensa?
Laila: Kyllä sen alibi ainakin kannattaisi tarkistaa.
Hautavainio: Sä siis tutkit tätä Kerttu Malmstenin tapausta?
Hautavainio: Miten sä oot edistynyt? - En juuri mitenkään.
Aika helvetinmoinen umpikuja, eikö? Vares: On se.
Vares: Voinko mennä suoraan asiaan? Hautavainio: No?
Se Kertun isäpuoli, Paavo Keinonen. Hautavainio: Niin?
Kuinka tarkkaan sen alibi tsekattiin?
Katotaanpas.
Hautavainio: Muistelen, että kaikki meni ohjekirjan mukaan.
Hautavainio: Joo. Telakan suunnittelutiimi todistaa, -
että Paavo on tullut töihin yhdeksältä.
Sitä ennen söi aamiaista Kertun kanssa. Oli töissä koko päivän -
ja lähti toimistolta kello 19.
Hautavainio: Murha tapahtui kello 16.15.
Ruumis löydettiin kello 16.50.
Ei ole siis mahdollista, että se olisi käynyt tappamassa Kertun -
ja hiipinyt takaisin työpaikalle?
Siinä ei aikajana täsmää.
Vares: Miten se murha-aika tiedetään niin tarkkaan? - Valokuvasta.
Kertakäyttökameralla otettu, löytyi rikospaikalta.
Siellä. Kello 16.15.
Eli murha on tapahtunut hetkeä aikaisemmin.
Kamerassa ei ollut sormenjälkiä? Hautavainio: Ei ollut.
Arto ja Laila Ronimushan oli Nizzassa murhapäivänä, eikö niin?
Joo, lähti aamulennolla Turusta Tukholmaan.
Eli nekään ei voinut sitä tehdä.
Vares: Olisi vielä yksi pyyntö.
Pikkulinnut laulaa kaupungilla, että te ootte löytänyt uuden ruumiin.
Lahti: Satamaan.
Lahti: Makasiinien kulmille. Anna: Selvä.
Anna: Se olisi 14.60. - Ei mulla oo fyrkkaa. Venaa tässä.
Älä, älä...
Mähän tunnen sut.
Lahti: Sä oot se vitun monottava huora. Virta veke.
Lahti: Jos tulee lähtöhaluja, mä tiedän, missä sä oot duunissa.
Lahti: Kato, kato. Missä rahat?
(Anna käynnistää auton.)
Lahti: Hei...
Lahti: Hei, hei, hei, hei...
Saatana...
Lahti: Tapan, tapan, tapan, tapan!
(Ovikello. Oveen hakataan.)
Anna: Anteeksi, että tuun näin myöhään... Sori...
Vares: Ei mitään. Tuu sisään.
Mitä on tapahtunut?
Arto: Jos ihminen vihaa toista ihmistä, -
se viha kohdistuu ainakin osittain omaan persoonaan.
Vares: Käsi oli leikattu irti?
Patologi: Korkeintaan kaksi päivää sitten.
Patologi: Joku kaulakoru, sydämenmuotoinen medaljonki, -
on syöpynyt ihoon, siitä tämä kaunis arpi..
Patologi: Otin koepalan ja siinä on jälkiä hopeasta.
Patologi: Oletan, että se, joka leikkasi käden irti, -
on ottanut myös riipuksen.
Patologi: Ihossa on ketjun jättämiä jälkiä.
Patologi: Käsi on leikattu irti veitsellä -
ja luu katkaistu kuin tulitikku. - Vai niin.
Onko mahdollisuutta saada selville, oliko tää likka raskaana?
Patologi: Ehkä.
Hautavainio: Miksi sä sitä kysyt?
Joskus pitää yrittää osua pimeässäkin.
Hopeata?
Moi. - Hei.
Paljonko nää maksaa? Myyjä: 234 euroa.
Ei mulla ole varaa. Mutta jos sä maksat?
Vähän yli 200.
Mä tarvitsen kuitin. - Totta kai.
Vares puhelimessa: Riihimäki, Vares tässä.
Mulla olisi yksi aavistus.
No DNA:ssa ei kauan nokka tuhise.
Lähetti tulee hakemaan.
Labrassa ei oo ruuhkaa nyt.
Vares: Jokainen asianosainen pystyy todistamaan -
olleensa muualla Kertun murhan tapahtuessa.
Mutta missä he olivat, kun Pirkko tapettiin?
Kuka oli se nainen, jonka Laila oli nähnyt Paavon seurassa?
Ja kuinka kauan minulla olisi aikaa löytää hänet?
Assistentti: Voinko auttaa?
Vares: Paavo Keinonen? Assistentti: Ei ole tavattavissa.
Vares: Selvä. Kiitos.
Assistentti: Mikä on nimenne? Vares: Jussi Vares.
Assistentti: Oletteko te toimittaja?
Tavallaan juu. Palaillaan.
Asta: Minna.
Asta: Vares, mitä sä täällä teet? Vares: Pidän laivoista.
Asta: Eli?
Vares: Tulin tapaamaan Paavoa.
Asta: Minkä takia? Vares: Olisi muutama kysymys.
Asta: Mitä kysymyksiä? Vares: Ihan peruskysymyksiä.
Sä voit kysyä multa, mä kysyn Paavolta ja kerron sitten sulle.
Vares: Ei se nyt ihan noin mene.
Johtaako sun tutkimukset mihinkään? Vares: Ei välttämättä.
Sä epäilet siis Paavoa? Vares: En.
Onko sulla syytä epäillä häntä? - Ei oo.
Asta: Tää menee just niin kuin Paavo ennusti.
Se yritti estää mua.
Se sanoi, että tästä kärsin minä ja koko perhe.
Asta: Se sanoi, että vanhat haavat aukeaa.
Asta: Mä oon tehnyt...
Asta: Mä oon tehnyt ihan hirveän virheen.
Asta: Mun ei ois pitänyt palkata yksityisetsivää.
Asta: Mä maksan sulle viikon palkan, sitten sä oot vapaa lähtemään.
Asta: Näkemiin, Vares. Mun assistentti saattaa sut ulos.
Anna: Häntä pystyyn. Saithan sä viikon liksan.
Tässä jutussa on jotain outoa.
Luulen, että hengailen tässä sen aikaa, että -
saan sen veitsihemmon kiikkiin. - Sehän on voinut jo häipyä Turusta.
Mulla on illalla keikka. Tässä on enää pari tuntia aikaa...
Hei pysäytä tohon.
Vares: Ruuhio, perkele. - Mitä mä oisin voinut tehdä?
Sain tiedot laitokselta. DNA-näyte paljasti henkilöllisyyden.
En kirjoita vai?
Tiesivätkö omaiset ennen kuin tää meni lehteen? Ruuhio: Ei hajuakaan.
Vares: Kävikö edes mielessä?
Mä oon yleisön palvelija, Jussi. Mä palvelen mun lukijoita.
Päätoimittaja on mun pomo, ja se kuumottaa mun niskaan.
Mitä uutta sulla on?
Jumalauta, sä oot just tuhonnut mun parhaan johtolangan -
tuhannen pillun päreiksi.
Ruuhio: Anteeksi. Mun olisi pitänyt soittaa sulle ensin.
Meidän liiketoiminta pysyy normaalina, ok? Soita.
"Eiks me pidetä meidän liiketoiminta ihan normaalina kuitenkin? Soita."
Vähän liian aikaista mulle. Luusalmi: Sun työsuhde on päättynyt.
Sait potkut. Selvä pää on nyt tarpeeton.
Vares!
Mitä Kyy? - Sä muistat sen tripin, josta mä kerroin?
Hämärästi. - Tää on se sama muija.
Ei se ollut mikään trippi, se oli totta.
Tää vitun muija.
Se sama jätkä pamahtaa mun kämpille tän muijan pää kainalossa.
Vares: Se jätkä, joka asuu sun luona? - Puhu hiljempaa.
Se paskalta haiseva kaveri? - Niin.
Se oli totta.
Ootko sä ottanut jotain? - En vittu oo, sormi Raamatulla.
Sama muija. Vittu, sama jätkä.
Anna?
Ehditkö sä lähteä?
No odota vielä hetki siinä.
Onko tää se Lahtipoika? Kyy: On.
Kyy: Vittu, joku on ollut täällä kesken päivää.
Vares: Perkele.
Kyy: Vittu. Vares, vittu.
Ammuttu selkään.
Kyy: Se laittoi jotain jääkaappiin.
Kyy: Hyi vittu!
Vares: Älä koske siihen.
Kyy: Ai vittu...
Vares: Hyi saatana. Mä soitan poliisit paikalle.
Kyy: Et vittu soita! Kämppä on täynnä neuloja ja nyssyköitä.
Vares: Shh, oo hiljaa. Kyy: Vittu...
Hautavainio: Osuit sattumoisin paikalle vai?
Vares: Paskat. Tulin Lahtipoikaa jututtamaan, -
mutta se ehti kylmetä ennen sitä.
Hautavainio: Mistä teidän piti jutella?
Vares: Kyy uskoo, että Lahtipoika liittyy Pirkko Vuorelan murhaan.
Hautavainio: Se voidaan tarkistaa.
Hautavainio: Pirkon ruumiista löytyi usean ihmisen DNA-jälkiä.
Hautavainio: Onko sulla aavistusta, -
kuka olisi voinut laittaa Lahtipojan pois päiviltä?
Vares: Mistäs mä sen tietäisin?
Kyy sanoi, että Lahtipoika olisi kiristänyt jotakuta.
Vares: Luulen, että jääkaapista löytynyt käsi sopii ruumiiseen -
kuin nenä päähän. Ehkä Lahtipoika rupesi ahneeksi, -
ja kiristetty palkkasi jonkun.
Ei olisi eka kerta. - Eipä. Eipä niin.
Pidä meidät ajan tasalla, jos tapahtuu jotain uutta.
Mä sain tänään kenkää. Pitäisi saada duunia.
Katotaan, mitä järjestyy.
Yksi juttu vielä. Yläkerrassa on douppia, mutta ne ei ole Kyyn.
Kyllähän sä tiedät ohjesäännöt douppiasioiden kanssa.
Helvetin tiukkoja.
Vares: Helvetin tiukkoja byrokraatteja.
Hautavainio oli hyvä mies, mutta hän oli kuitenkin poliisi.
Eikä poliisi saa antaa niin mitättömän seikan -
kuin syyttömyyden estää hyvää pidätystä.
Tässä vaiheessa oikeustajuni alkoi huutaa.
Se huusi tarjoilijaa.
Vares: Terve. Tuoppi olutta, kiitos.
Arto: Vares.
Arto.
Terve.
Enpä ole ennen nähnyt sua täällä. - Ihan ohikulkumatkalla.
Aika hiljainen paikka opiskelijamestaksi. - Niinpä.
Se tämän päivän uutinen oli aika shokki.
Nää kaikki tunsivat Pirkon.
Laila kertoi, että Asta lopetti sun työsuhteen. - Joo, niinhän se teki.
Mutta ihan hyvä vaan.
Mä ajauduin umpikujaan sen jutun kanssa.
Ahaa.
No...
Oli mukava tavata, etsivä.
Kuin myös.
Ei muuta kuin kaikkea hyvää. - Samoin.
Tuikku: Nähdään huomenna.
Tuikku: Moi.
Kukas toi mimmi on? Baarimikko: Kuka?
Toi, joka äsken tuli sisään. Baarimikko: En mä tiedä.
Vares: Etkö tiedä? - En.
Auttaisko toi vähän?
Baarimikko: Se on yksi Tuikku. Tuikku Sylvin. - Sylvin?
Vares: Tuikku.
Tuikkuhan tästä oli puuttunutkin.
Kaikki oli edelleen hämärän peitossa.
Nyt tarvittiin valoa.
Yritin unohtaa koko jutun, onnistumatta.
Minulla ei ollut johtolankoja, eikä enää edes toimeksiantajaa.
Oli vain kaksi kuollutta tyttöä ja -
murhaajan ottama valokuva.
Aamu koitti. Aurinko paljasti kaiken.
Aamun valo.
Aurinko.
Vares: Moi.
Vares: Mä tarvitsen kyydin.
Anna: Tän keissinhän piti olla sun kohdalla ohi.
Vares: Tuu istumaan tänne.
Vares: Istu tohon.
Anna: Näinkö? - Joo, siinä on hyvä.
Vares: Käännä päätä vähän vasemmalle.
Anna: Mitä sä teet? Vares: Murha ei tapahtunut kello 16.15.
Anna: Mistä sä sen tiedät? Vares: Auringon suunnasta.
Vares: Jos se olisi tapahtunut iltapäivällä, valo tulisi tuolta.
Vares: Tässä kuvassa on aamu.
Vares: Tää kello on asetettu tarkoituksella väärin.
Eikä kellään ole alibia enää.
Hautavainio: Voi jumalauta.
Hautavainio: Miten meidän pojat ei huomannut?
Miten mä en tätä huomannut? - Sulla on amatöörejä töissä.
Hautavainio: Ei ole kauan. - Onks sulla Kyy vielä säilössä?
Hautavainio: On. Miten niin?
Hautavainio: Ykkösepäilty? Vares: Niitä on kolme.
Vares: Voi olla neljäs, mutta se olisi outoa. Hautavainio: Asta?
Hautavainio: Sä murhaat oman tyttäresi -
ja kun poliisit ei saa sitä selville, -
sä palkkaat etsivän ottamaan itsesi kiinni, vai?
Ei tossa oo mitään tolkkua. - Se olisi mahdollista.
Hautavainio: Niin, itse asiassa sehän on kuin oppikirjasta.
Hautavainio: Rikollinen palaa aina rikospaikalle. Klassikko.
Hautavainio: Musta hevonen?
Vares: Jos se on ulkopuolinen, oon ollut hakoteillä koko ajan.
Hautavainio: Ketä veikkaat? Vares: Sano sä.
Tuikku Sylvin? Virkailija: Tuo tyttö tuolla ikkunan vieressä.
Vares: Kiitos.
Tuikku? Tuikku: Joo.
Jussi Vares.
Arto Ronimuksen vanhoja opiskelijakavereita.
Olisiko sulla hetki aikaa? - Mulla on nyt vähän kiire.
Mä tunnen sen vaimon myös.
Kyllähän säkin tiedät, että miehet, jotka pettää vaimoaan, -
tekee sitä usein monen muun kanssa samaan aikaan.
Tuutko hyvin toimeen niiden muiden kanssa? - Ei ole mitään muita.
Se ei pelaa mitään tollasia pelejä.
Vaimonsa kanssa se pelaa.
Mikä estäisi pelaamasta sun kanssa?
Ei tossa oo mitään järkeä.
Arto aikoo jättää sen vaimon.
Me mennään sen mökille viikonloppuna ja mä oon järkännyt kaiken.
Tuossako on järkeä?
Vares: Sinne vaan jonon jatkoksi.
Vares: Sinuna mä miettisin vielä.
Vares: Yritin lyödä kapuloita sen rattaisiin.
Hautavainio: Jos sun teoria pitää paikkansa, -
tyttö on helvetinmoisessa kusessa.
Vares: Se lupasi perua sen viikonlopputapaamisen.
Vares: Katohan. Et sä ainakaan ampumaan oo vielä oppinut.
Kyy: Kato, Vares.
Vares: Kyy. Kyy: Tsekkaa, millaiseen sviittiin Kyy on laitettu.
Kyy: On kaapelikanavaa, puhdasta lakanaa -
ja pöperöt paremmat kuin Kakolassa. Vares: Komeata on.
Hautavainio: Tää on väliaikainen ratkaisu.
Hautavainio: Sun oma murjusi on rikospaikkatutkinnan alainen.
Hautavainio: Kyy, onko sulla täällä kaikki tarpeellinen?
Meillä on se tappaja kiikarissa, tarvittaisiin sun apua.
Kyy: Mun apua?
Kyy: Mihin?
Se Lahtipojan tappaja tietää sun nimen ja osoitteen.
Mutta se ei tiedä, kuinka paljon Lahti on puhunut sulle.
Vares: Sä et oo turvassa, ennen kuin me saadaan se kiinni.
Kyy: Mitä mun pitäisi tehdä?
Olla syötti.
Kuulostaa riskisijoitukselta.
Niin kuulostaa, mutta me pidetään huoli turvallisuustekijöistä.
Kyy: Ai kytät kattoo mun perään? Riski tuplaantui just.
Onko miettimisaikaa? Hautavainio: Tietenkin.
Hautavainio: On vain melkoisen varmaa, -
että huumeosasto ja yleinen syyttäjä -
osaa arvostaa myönteistä vastausta.
Vittu...
Vares: Poliisi ei voi virallisesti sekaantua tiedon ostamiseen rahalla.
Vares: Eli sovitaanko, että tätä keskustelua ei ole käyty koskaan?
Asta: Okei.
Vares: Tilanne on tämä: Pirkko Vuorelan ruumis on löytynyt.
Vares: Poliisi olettaa sen liittyvän myös Kertun tapaukseen.
Vares: Poliisi tietää, että Pirkon murhasi mies nimeltä Tarmo Lahti.
Ja että tällä oli toimeksiantaja.
Kaikki viittaa siihen, että tämä sama toimeksiantaja -
on sekaantunut myös Kertun tapaukseen.
Vares: Lahti yritti kiristää toimeksiantajaansa -
ja kuoli pian sen jälkeen.
Hän ehti kuitenkin kertoa toimeksiantajansa nimen -
kolmannelle osapuolelle, -
Kyypakkauksena tunnetulle pikkurikolliselle.
Vares: Haluatteko ostaa tämän tiedon?
Asta: Miten paljon se haluaa? Vares: 5000 euroa.
Milloin? Vares: Heti.
Kun me ja poliisi saamme tiedon, mitä siitä seuraa?
Vares: Jos DNA-näyte täsmää, pidätys ja tuomio.
Laila: Entä käytännön järjestelyt? Vares: Vien rahat Kyypakkaukselle, -
saan nimen, soitan poliisille ja poliisi hoitaa loput. - Ei.
Mä haluan kuulla ensimmäisenä.
Mä toimitan rahat.
Laila: Siinä voi käydä huonosti. Asta: Ei mitään väliä.
Haluan tietää ensimmäisenä. Vares: Musta se on huono idea.
Se on mun tyttäreni, mun lihaa ja verta.
Vares: Milloin sä olisit valmis tekemään sen? Asta: Vaikka heti.
Vares: Mä soitan yhden puhelun.
Vares: Moi. Tuli vähän muutoksia.
Vares: Asta Malmsten -niminen nainen haluaisi viedä ne rahat.
Perutaanko koko juttu?
Paikka on Ruissalon kansanpuiston uimaranta.
Vares: Soita tohon numeroon heti, kun saat nimen.
Kyy: Vittu.
Vares: Markku. Olisi vähän asiaa.
Niin?
Tää ei mene niin kuin suunniteltiin. - Menee.
Entä jos se on Asta? Tää on pakko peruuttaa.
Ota ihan rauhassa. Pojat hoitaa homman.
Kyylle ei tuu tapahtumaan yhtään mitään.
Iisisti vaan.
Autoon, autoon.
Kyy, alas tulla.
Hautavainio: Mennään.
Laila: Oletko sä hermostunut? Arto: Mulla on kiire.
Arto: Missä mun villatakki on? Laila: Naulakossa, niin kuin aina.
Laila: Mä pesin sen.
Lailan: Minne sä oot menossa? Arto: No sinne seminaariin.
Laila: Etkö voi mennä huomenna? Arto: Haluan aloittaa työt -
levänneenä. Luennoitsijoille on varattu huoneet.
Arto: Haluan käydä alustukseni läpi vielä illalla.
Arto: Kyllä sä tiedät, miten mä teen töitä.
Laila: Tiedäthän sä, että mä rakastan sua?
Poliisi radiopuhelimessa: Onko kaikki ryhmät asemissa?
Poliisi: Onko kaikki valmista? Poliisi: On.
Vares: Mikä tilanne?
Hautavainio: Ota ihan rauhassa vaan. Kaikki järjestyy.
Kyy: Vares? Kuuletko sä mua?
Poliisi: Radiohiljaisuus.
Poliisi: Lyhyesti.
Vares: Täällä ollaan. Pidä pää kylmänä, äläkä rupea sekoilemaan.
Vares: Kaikki menee ihan hyvin.
Joku tulee.
Kyy: Joku tulee.
Asta: Kuka tappoi Kertun?
Asta: Kuka tappoi mun lapseni?
Asta: Sano mulle.
Asta: Sano mulle, kuka tappoi mun lapseni?
Asta: Kuka tappoi Kertun?
Asta: Kuka tappoi mun lapseni?
Sano mulle! Kuka tappoi mun lapseni?
Poliisi radiopuhelimessa: Ryhmä liikkuu.
Poliisi radiopuhelimessa: Liikkuu, liikkuu.
Poliisi radiopuhelimessa: Ryhmät veneelle.
Poliisi radiopuhelimessa: Osuma luotiliiveissä, kaikki kunnossa.
Hautavainio: Saatana.
Seis! Poliisi!
Vares: Hautavainio, perkele. Sähän osuit.
Poliisi radiopuhelimessa: Kohde haavoittunut.
Hautavainio: Eihän tää oo Arto Ronimus. Tunnetko sä tätä jätkää?
Vares: Ei hajuakaan.
Kuka sä oot? Kuka sut lähetti? Mies: Haista, kyttä, vittu.
Mies: Se oli puhelimessa.
Hautavainio: Kuka soitti, mies vai nainen?
Hautavainio: Kuka soitti? Vares: Voi vittu.
Hautavainio: Kuka soitti, mies vai nainen?
Hautavainio: Voi helvetin helvetin helvetti!
Hautavainio: Mihin se Vares nyt häipyi?
(Kännykkä piippaa.)
(Kännykkä soi.)
Arto: Haloo?
Arto: Oletko sä tulossa?
Anna mulle viisi minsaa. - Okei.
Mennään pohjoiseen. Mä neuvon reitin. - Okei.
Sä oot jotenkin masentuneen oloinen. Onko kaikki ok?
Et oo varmaan puhunut Lailalle? Arto: Puhuin.
No mitä se sanoi?
Ei se paljon mitään.
(Sormus kilahtaa lattialle.)
Pysäytä tähän.
Mä meen tästä kävellen. - Okei.
Kukas tää on?
Arto: Laila, mä voin...
Laila: Älä sano mitään. Älä puhu.
Mikäs sun nimi on?
Tuikku: Tuikku.
Laila: Tuikku?
Nätti nimi. Ja nätti tyttö.
Arto tykkää näteistä tytöistä.
Laila: Meillä on yhteinen pankkitili.
Mä oon maksanut osan noista sun hepeneistä.
Jos sä haluat, sä voit sanoa mulle vaikka:
"Kiitos, Laila."
Sano!
Tuikku: Kiitos, Laila.
Hyvä.
Onko toi kaulakorukin Arton ostama?
Tuikku: On. Arto: Laila...
Tuikku: Kiitos. - Hyvä.
Laila: Muistatko sä tämän, Arto?
Laila: Tämänkin sä oot ostanut.
Laila: Kaikki kaatuu lopulta sun syliisi:
kadonneet kaulakorut ja -
kadonneet tyttölapset.
Musta olisi tullut hyvä äiti.
Maailma on täynnä lapsia, jotka tarvitsee hyvät vanhemmat.
Mutta sun pitää levitellä tota sun spermaasi ympäriinsä.
Laila: Joko tääkin on raskaana?
Laila: Oletko?
Tuikku: Oon.
Yleensähän raskaus merkitsee uuden elämän alkua, mutta -
Arton tapauksessa...
Laila: Mitä me tehdään...
Laila: Arto, auta...
Mä voisin auttaa soittamalla poliisit paikalle.
Mitä sä täällä teet?
Mitä ne poliisit täällä tekisivät? - Pirkko oli kuollessaan raskaana.
Ja isä oli Arto Ronimus.
Vares: Pirkko ja Kerttu oli kummatkin Arton tyttöystäviä, -
joten sä tapoit molemmat.
Aiotko sä tappaa kaikki, joita toi sun mies on pannut?
Aion.
Vares: Ai saatana...
Mitä vittua sä täällä teet? Laila: Halusin tarkistaa yhden jutun.
Lahti: Tuu sisään.
Lahti: Miten sä tänne löysit?
Mies: Mistä sä sait tämän numeron? Laila: Hoidatko homman vai et?
Laila: Raha ei ole mikään ongelma.
(Laukaus.)
Anna: Jussi?
Anna: Jussi.
Vares: Hei, hei, hei...
Vares: Ei mitään hätää.
Vares: Kaikki ihan hyvin.
Vares: Vähän vaan sattuu.
Vares: Luusalmi.
Mennääs pois täältä.
Vares: Ai saatana.
Vares: Aiotko sä tappaa kaikki, -
joita toi sun mies on pannut? Laila: Aion. (Laukaus.)
(Laukaus.)
Olipahan sotkuinen juttu. Omituista, että se Laila liikkui -
alamaailman hahmojen kanssa niin sujuvasti.
Sehän tunsi Lahtipojan kouluajoista asti.
Myöhemmin Lahtipoika siivoili sen jälkiä.
Järkkäili sille aseita ja sen sellaista.
Alanen: Ja molemmat päätyivät mullan alle.
"Maasta olet sinä tullut" ja niin edelleen. Aamen.
Mä sain poliisilta vähän virka-apua.
Tässä on Kevlar-kannet.
Pitäisi, perkele, pysähtyä, vaikka singolla ammuttaisiin.
Täh? Siis ihan oikea kovakantinen?
[StB] Releases 2011 SimplyTheBOSS http://www.opensubtitles.org/